Enligt det förväntade valresultatet
är senator Gary Hubs den nye presidentkandidaten.
Det första som står på Hubs agenda
är ett nytt krig mot Mellanöstern.
Det är nog rätt väg att gå, enligt mig. Terrorhotet är större än nånsin i USA.
Säkerhetstjänsten uppdaterade det färgkodade varningssystemet
som infördes efter 9/11. De tidigare hotnivåerna var:
Lågt, underliggande, förhöjt,
högt och mycket högt.
De uppgraderade hotnivåerna är:
Var rädd, var jätterädd, var livrädd,
helvetet brakar snart loss och det är kört.
Nog med det politiska tramset och fram med pruttmaskinen.
Varför tittar du på det här?
Jag vet inte. För att det är kul.
-Varför ritar du sånt där? -Jag vet inte.
Inte jag heller, men det oroar mig.
Donna, vad gör du?
Jag är ledsen, mrs Salt.
-Hur många glas har du druckit? -Ett.
-Två. -Än sen? Jesus drack vin.
Enligt Carl är avtalet nära nu.
Ett statligt kontrakt i Mellanöstern mitt under kriget.
Kip, ät din mat nu.
Jag tycker att kriget är fel.
Det lär ske oavsett, och nån måste vara där och städa upp.
Vad är det här? Vad ska du med den till? Du måste sluta.
Jag vet inte varför han gör det.
En hjort?
Sally?
-Hör du mig, Sally? Vad gör du? -Tar en paus.
Pausen är slut. Kom hit och titta.
-Vad tänker du på när du ser den här? -Andra världskriget.
Jaså? Varför då?
Den påminner mig om det allra värsta, alltså förintelsen.
-Är inte varje krig en förintelse? -Jo, det sant.
-Vill du se vad jag gör? -Tycker du att det ska vara mer rött?
Jag läste nånstans att färgen röd framkallar ångest hos betraktaren.
Jaha, och?
Om man hänger den hemma hos sig, så kanske man inte kan slappna av.
Så konstnärer får inte använda rött för att folk inte slappnar av?
Vore inte världen bättre om vi alla kunde slappna av?
Sally...
Hämta en till burk med rött.
-God natt, Kippy. -God natt, mamma.
Stökiga pojke. Stök, stök, stök.
Förlåt.
Varför måste du hålla på och rita så där?
Det är roligt.
Inte direkt.
Rita är nåt man får utlopp för på dagis. Du måste sluta med det där.
-Många lever på det. -Inte om man vill bli tagen på allvar.
Konst är inte på riktigt.
-Vad menar du? -En kompis på college målade.
-Var hon bra? -Hon tyckte det. Så himla självupptagen.
-Nån dag vill jag gå på konstskola. -Jag stödjer allt du vill göra.
Så länge du går på Yale eller nån ekonomiutbildning.
God natt, Kip.
Kom nu, älskling. Han är för stor för att nattas.
Jag nattar honom inte. Vi bara hänger lite.
-Är det inte coolt att hänga med mamma? -Jovisst.
Gubben, du får bli vad du vill,
så länge du inte blir det där.
Nu går vi.
Herregud, vet du vad? Jag pluggade ekonomi.
Du var obestämd tills sista året då du hoppade av.
Man ger upp vissa saker för att bli mamma.
Och det ger en rätt till andra saker, som att umgås med sin son.
-Nu går vi till sängs. -God natt, mamma.
God natt, älskling.
-Det är pinsamt. -Det betalar faktiskt räkningarna.
-Det enda som gör det. -Nån måste få in brödfödan.
-Varför jag? -Du är mer maskulin.
-Jag är inte maskulin. -Du är mer maskulin än jag.
-På vilket sätt då? -Du brukar ta på dig dildo ibland.
-Du ska hjälpa mig i morgon. -Jag klarar inte det.
-Jag tänker inte sarga min själ. -Jag orkar inte mer.
Jag jobbar 12 timmar om dagen i ateljén. Du får bara ha lite tålamod.
Ha lite tålamod?
Tror du att den här skiten lönar sig? Vad i helskotta är det här?
Den där målningen? Det är livscykeln.
-Livscykeln? -Det är själva slutet på den.
-Vad är det? -Jag är missnöjd. Det är inte rättvist.
Okej då.
Det kommer en samlare till ateljén i morgon. Han är rik och excentrisk.
-Är vi religiösa? -Inte direkt.
-Varför ber vi? -För säkerhets skull.
-Ska vi kriga mot Mellanöstern igen? -Ja.
-Varför? -För att de inte gör som vi säger.
-Förlåt, mrs Salt. -Be inte om ursäkt. Du har rätt.
Säger nån som större och bättre än dig att göra nåt, så gör det.
Varför då?
För att deras kunskap gjorde dem större och bättre.
Ingen dålig födelsedagspresent. Visst var det ett uppmuntrande mejl?
Det kan du hoppa upp och klappa dig på.
Vi ses i kväll, kompis!
God morgon!
Det är en sån underbar dag.
-En underbar dag. -Värst vad du är på gott humör.
Jag fick mejl från Phil Price på Pentagon.
-Han har hand om försvarets kontrakt. -Det låter lovande.
Tänk om vi får kontraktet i kväll när Carl fyller år? Vore inte det toppen?
Jag ber att det går igenom.
-Åh, herregud! Donna? -Jag tar hand om det, mr Salt.
Förlåt. Tack att du tar hand om det. Jag är en sån klumpeduns.
-Dina verk är så chockerande. -Du menade det som en komplimang.
De är helt klart vulgära, men på ett bra sätt.
Tack så mycket.
De flesta av oss är likgiltiga på nåt vis.
Dumma lobotomerade konsumenter.
Konsumismen är en stor del av mitt arbete.
Du känner väl till Black Friday?
Klipp av folk som stormar in i butiker likt skenande boskap.
Ja, som skenande boskap.
De här verken...
De verkar vilja säga "vakna upp".
Det är min förhoppning, att få folk att vakna upp.
Mycket intressant.
Tyvärr kan jag inte hänga det här hemma.
-Min fru skulle aldrig tillåta det. -Så visa din fru vem som bestämmer.
-Såna här verk kan få folk att bli galna. -För allt det röda?
-Jag kan använda gult istället. -Det är inte det röda.
-Det är motivet. Det är vansinnigt. -Är inte vår omedvetenhet galen?
Kan inte galenskapen ta oss ur vår nuvarande galenskap?
Det här är intressant.
Vad är det här?
-Ursäkta mig. -Ja?
-Har du ritat kaninerna här? -Ja, det har jag.
-Varför uttrycker du dig så här? -Hur menar du?
De här blå kaninerna. De är så uppriktiga och hoppfulla.
Kaniner är söta.
Och de är sexuella men samtidigt harmlösa.
-Drick inte i kväll. -En märklig förfrågan.
-Drick bara inte i kväll. -Det är fest och då ska man dricka.
Det är en viktig kväll, så skäm inte ut mig.
-Vad menar du? -Du vet vad jag menar.
Du antyder att jag är pinsam när jag dricker.
-Stanley, brukar jag skämma ut dig? -Ja, när du dricker för mycket, Veronica.
Varför säger du det nu? Jag trodde du gillade när jag drack.
-En fest utan alkohol är som AA. -Du borde gå hem.
Vad är det, Stanley?
Du är ute på hal is, och det blir värre när du klunkar i dig vin.
Vad betyder det? Du pratar aldrig i metaforer.
Gå hem nu så säger jag till Carl att du blev sjuk eller nåt.
Men jag är ju inte sjuk.
Stanley, är du olycklig?
-Jag ställde dig en fråga. -Titta på mig. Ser jag lycklig ut?
-Du kanske är det på insidan. -Jag är inte det, Veronica.
Älskling, vad gör du?
Trycker du i dig mat? Jag behöver din hjälp.
Gå ut med den här. Jag älskar dig.
Du har stökat till här.
Vill ni ha?
-Vad gör du? -Förlåt.
Ju större krig desto bättre, anser jag.
Vi behöver fler anställda. Du kan hyra in lokalborna.
Jag kan göra vad jag vill. Det är jag som styr.
-Tur att de rika demokraterna ändrat sig. -Det finns inga rika demokrater.
Det här landet byggdes upp av hårt arbetande entreprenörer.
Där har vi födelsedagsbarnet!
-Du ser strålande ut. -Detsamma. Så tjusig.
Hur mår du, då? Den är så silkeslen.
Jag är usel på det här. Jag borde gå.
Inga fler avhuggna huvuden. Jag ska måla blommor och dra in pengar.
Stå i baren och servera dricka.
-Det kommer att gå bra. -Servera dricka.
-Han är toppen. -Vill ni ha nåt att dricka?
-Det är bra, tack. -Säkert?
Är det cabernet?
Mer champagne.
Skål.
Ett till glas.
Rött?
-Du liknar nån jag gick på college med. -Kul för dig.
Du är så lik henne.
-Hej, Veronica. -Herrejösses! Ashley?
Åh, herregud!
Herrejävlar, jag tror inte mina ögon!
Vad har du sysslat med? Alltså, förutom det här.
Jo, jag hjälper en kompis.
Jag dömer dig inte.
Jag var servitris i en vecka, eller snarare en dag.
Vänta nu... Nej, det var jag nog inte.
-Bor du i New York? -Ja.
Jag har aldrig stött på dig. Var nånstans?
Bushwick.
Bushwick. Så klart.
Vi har en lägenhet i Soho
och ett litet ställe i Hamptons.
Coolt.
Det här är så sjukt.
Det här är faktiskt min mans fest. Han står där med sin arbetskompanjon.
De håller på att avsluta en stor affär.
-Vem av dem är han? -Han är...
Ser du männen som står vid soffan? Han är den långe stilige.
Allvarligt? Jag trodde att de var gay.
De betedde sig bara så gay. De höll på så här...
-Varför tror du det? -Jag skojar bara. Han är jättefin.
-Min man är inte gay. Vi har en son. -Bli inte förolämpad.
Det var bara ett skämt. Han är väldigt stilig.
Ja...
Är du gift, eller?
Nej, just det. Du är väl gay, va?
-Så du minns det? -Så klart jag gör.
Det var då jag slutade umgås med dig.
Jaså?
Jag minns att det var jag som slutade umgås med dig.
Vänta lite nu.
Jag slutade inte umgås med dig för att du var gay.
Jag blev bara tvungen att ta ett beslut, du vet.
Vad sysslar du med nu? Är det fortfarande konstgrejen?
Konstgrejen? Ja, Veronica.
-Den där målargrejen. -Ja, det gör jag fortfarande.
-Så du fortsatte med det? -Ja, det gjorde jag.
Man fortsätter inte bara. Det är ett kall. Vad är det jag pratar om?
Min son vill faktiskt bli konstnär.
Jag försökte avråda honom.
Varför gjorde du det?
Vad tror du?
Lystring, allesammans!
-Vi är här för att fira Carl. -Goda nyheter.
En bättre present kunde han inte få än att vi, alltså vårt företag,
ska sköta avfallshanteringen under krigets uppbyggnadsfas i Mellanöstern.
Skål för skräp!
Skräpmannen.
Du ska göra oss rika. Jag älskar det.
-Du är full. Du är helt packad. -Nej, det är jag inte.
Jag bad dig att inte dricka. Du måste gå hem.
På en gång.
Vi ses hemma. Gå nu.
Du kommer att ha fullt upp.
-Se upp! -Se upp själv.
-Vad gör du? -Varför står du mitt i trappen?
-Jag bara stod här. -Jösses, röker du på?
Du är patetisk. Vad fan är du?
-Du jobbar med catering, Ashley! -Du är en jävla troféfru, Veronica!
-Jag är mamma. -Jag tycker jäkligt synd om din unge.
Herregud...
Det är nu två år sen kriget startade i Mellanöstern.
Det gick bra till en början, men sen gjorde presidenten nåt oväntat.
Han återinförde militärplikten.
Jag vet att det till en början inte var populärt.
Men som presidenten förutspådde har det haft en positiv effekt på ekonomin.
Presidentens röstsiffror har ökat i södern och Mellanvästern.
Lantisar älskar när man tvingar svarta och latinamerikaner att lämna landet.
Nog med det politiska tramset och fram med pruttmaskinen.
Kära nån, mrs Salt! Är ni vaken?
Doktorn! Vi behöver en doktor här!
Jag heter dr Jones och är läkare på komaavdelningen.
-Komaavdelningen? -Jag är specialist på komapatienter.
-Okej... -Det här kommer nog lite som en chock.
Du har legat i koma i två års tid.
-Vad då? -Du har legat i koma i två år.
Jag hörde det första gången. Vad då?
Du fick en svår hjärnskada och vi trodde inte att du skulle vakna.
Tur att du återfick medvetandet.
Vi har inte kunnat dra pengar från ditt bankkonto,
så vi tänkte flytta dig till ett annat sjukhus.
-Men jag är sjukförsäkrad. -Du hade en statlig sjukförsäkring.
Tyvärr drogs den in förra året. Vi har dragit pengar från sparkontot.
Det är obegripligt. Min familj är rik. Det borde finnas gott om pengar.
Mrs Salt, jag har dåliga nyheter.
Mr Salt är död.
-Vad då? Hur dog han? -I en hemsk olycka.
Var är Kip nånstans? Jag vill träffa min son. Var är Kippy?
-Jag vet inte hur jag ska säga det. -Vad då?
Er son är också död.
Vad då?
Skämtar du, eller? Det här kan inte vara sant.
Vad är det som händer här? Det här är en mardröm.
-Jag hämtar nåt lugnande. -Kan jag också få nåt?
-Jag är strax tillbaka. -Det här kan inte vara sant.
Jag beklagar, mrs Salt.
Så min son är alltså död? Hur dog han?
Han dog i kriget.
Kriget? Dog min son i kriget?
-Hur länge har jag varit borta? -I två år.
Två år? Kip är bara 17 år gammal. Han är för ung för att bli inkallad.
De sänkte åldersgränsen till 16. Min son blev också inkallad.
-Hur kan de göra så? -Kongressen beslutade det.
Är man gammal nog att köra så kan man döda.
-Och åldersgränsen för alkohol? -Fortfarande 21.
Det måste komma som en stor chock.
Ingen familj, inget hem och ni är barskrapad.
Men ni är vaken och ser strålande ut.
Vad då "barskrapad"?
Allt är borta.
Hörde ni inte doktorn? Alla tillgångar gick åt för att betala sjukhuset.
Jag förstår inte. Har jag ingenting kvar?
Jag har en låda med era tillhörigheter. Jag sparade dem åt er.
Herregud, Donna! Håll min hand, är du snäll.
Håll min hand. Vad ska jag göra? Herregud, vad ska jag ta mig till?
Jag är så tacksam att du funnits vid min sida all den här tiden.
Nja, det är inte riktigt sant.
Jag arbetar för sjukhuset. De anställde mig förra veckan.
Jag städar rummen.
Hur mycket kostar den här?
Ursäkta mig?
Vad kostar verket här?
Vi sålde den redan i morse.
-Den här, då? -Den med.
Varför har du inte satt röda lappar på dem, då?
Just det.
De säljer så fort att jag glömmer det ibland.
Hennes verk är så bistra.
Ja, det är de.
-Det är bistra tider. -Ja.
-Är alla sålda? -Nej, vi har en kvar.
Följ med mig.
-Här är den. -Är det vad jag tror att det är?
Vad då?
-En halshuggen spermie. -Ja, det är en halshuggen spermie.
-Hur mycket? -5 000.
Jag tar den.
Tack, min vän. Inte lika mycket som förra gången.
Det kan jag inte riktigt kontrollera.
Öppna nu.
Mer.
Öppnar jag mer så kan du skicka in en grottforskare.
-Beredd? -Japp.
Jag har en bra känsla.
Upp med benen.
-Tänk om jag är för gammal? -Det sa inte läkaren.
Hur kan du vara infertil?
Det är ingen fara. Vi kommer att bli mammor.
Mammor! Sista gången jag hade sperma i mig var i tvåan.
Du får inte skämta så där när barnet kommer.
Tänk om barnet har två huvuden?
Då kan det amma på båda brösten samtidigt.
Kom igen, Veronica. Du är jätteduktig.
Först ett steg och sen ett till.
-Jaså? Är det så man gör? -Ja, det är som att cykla.
Är det så? Först ett steg och sen ett till.
Försök vara positiv, Veronica. Det är en underbar dag.
Säg inte så. Min man sa alltid det.
-Jag försökte vara positiv. -Det är lite svårt just nu.
-Jag förstår det. -Nej, min man sköt sig i huvudet.
-Nu fokuserar vi på det här istället. -Visste du att min son är död?
-Han blev också skjuten i huvudet. -Det var okänsligt av mig.
Min enda släkting är en galen kvinna i Maine. Mitt liv suger.
-Vem är det? -Min moster.
-Det visste jag inte. -Vi har inte pratat på åratal.
Hon är lika galen som Courtney Love.
-Du borde nog ringa henne. -Nej, det kan jag inte.
-Varför då? -Du kan inte bo kvar här.
-Jag är inte redo att åka härifrån. -Det är din sista dag här.
Jag vet att du är arg och upprörd.
Jag känner det med.
Ibland blir jag så arg att jag vill förstöra hela världen.
Bara andas, bara andas.
Håll kvar tentaklerna där de är.
-Hallå? -Moster Charlie? Det är Veronica.
-Hur är det med dig? -Jag ruttnar bort, Veronica. Vad vill du?
Har du hört de senaste nyheterna? Vad som hänt, alltså.
Skit i nyheterna! De rapporterar inte sanningen.
-Jag behöver nånstans att bo. -Bara om sånt som sker på ytan.
Det är inte problemet. Det finns under oss, inuti jorden.
-I kärnan sker det stora upproret. -Lyssna nu. Jag behöver...
Jag försöker blidka henne, men hon är inte nöjd.
-Hon kan explodera, och när det sker... -Hej då, Charlie.
-...kommer de enorma tentaklerna ut! -Galning.
Så du har lyckats sälja alla verk?
Ja.
Mycket imponerande.
Jag hade fel om dig.
Kriget förändrade folks inställning
och inkallelsen fick dem att acceptera krigets fasor och...
...du drog fördel av det.
Nej, jag uttryckte bara landets kollektiva skräck.
Snarare utnyttjade det.
Jag skulle inte beskriva det så.
Jag uttrycker bara vad jag känner...
Målar du fortfarande kaniner?
-Ursäkta, målar du fortfarande kaniner? -Ja.
Hon är bedårande.
Hon är så hoppfull. Jag älskar hennes verk.
Gå till hennes ateljé. Just det, hon har ingen.
Jag minns vad hon sa: "Kaniner är sexuella och samtidigt oskyldiga."
Jag brukar inte minnas nåt, men det minns jag.
Sally, är det där en blå etikett?
Har du använt blåa etiketter?
-Satte du blåa etiketter på mina tavlor? -Ja.
-Jag gillar inte det. Jag hatar blått. -Det visste jag inte.
Det borde du veta. Använder jag blått i mina tavlor?
Nej, det gör jag inte! Så varför skulle jag vilja ha det på lådorna?
Folk öppnar lådan och ser bara blått. Är inte det lite absurt?
-Jag vet inte riktigt. -Vad sa du? Det vet du, Sally.
Om de vita etiketterna är slut, så pallrar du dig iväg och köper fler.
Använd inte blåa. Blått är gulligt.
Mina verk är inte gulliga. Världen är inte gullig.
Gulligt och blått är inte uppriktigt. Blått är bara skit, Sally.
Fattar du? Förstår du det?
Säg att du förstår.
Fattar du att blått inte är gulligt?
Hallå?! Vad sa du för nåt?
Säg att du fattar att det inte är det.
-Jag förstår det. -Blått är bara skit!
Ta bort de blåa etiketterna från lådorna och fixa vita istället.
Och ta av dig den där blå skjortjäveln, ditt dumhuvud!
Jag är ledsen att det är så litet, mrs Salt.
Ni kan sova på soffan så länge ni vill.
Donna, kalla mig Veronica, är du snäll.
Du kan sova i min säng så sover jag på soffan.
Varför skulle du göra det? Jag har redan så dåligt samvete.
Ibland är världen obegriplig, men allt ingår i Guds plan.
Jag önskar att han hade planerat bättre.
Jag har nåt åt dig.
Den här är din.
-Vad finns det i den? -Bilder, teckningar och minnen.
Jag vet inte om jag vill öppna den nu.
-Jag ska lämna dig i fred. -Nej, det behöver du inte.
Jag öppnar den senare.
Det är lite som en fin vinflaska.
Jag borde öppna den vid nåt speciellt tillfälle.
-Javisst. -Vin...
Jag hade glömt att jag gillar vin.
Vill du ha lite vin? Jag kan hälla upp ett glas åt dig.
Nej, det är bra. Jag tror att jag hellre vill vila.
Jag är så trött.
-Varför gör du så här? -För att jag är en god kristen.
Jag skäms när jag tänker på hur lite vi betalade dig.
Ni gav mig tillräckligt. Jag kunde försörja min son.
-Du har en son. -Ja, det vet du redan om.
-Var är han nånstans? -Han slåss.
-Är han boxare? -Soldat.
-Soldat. Det är förståeligt. -Han blev inkallad.
-Kip blev också inkallad. -Nej, det blev han inte.
Vad menar du?
Han anmälde sig frivilligt.
Du är gravid.
Åh, herregud...
-Är du säker på det? -Tvärsäker. Du är i åttonde veckan.
Jag darrar. Är det dåligt. Är det normalt?
Det är helt normalt. Du är bara uppspelt. Allt är bra.
Hur är det möjligt?
Det är möjligt. Jag är tvärsäker.
Ni får kyssa varandra.
Du kommer att bli en bra mamma.
-Är du säker på det här? -Jag är pank och kan inget annat.
Har du inga rika vänner i New York som kan fixa nåt?
Jag har aldrig haft några riktiga vänner.
Du är jättefin i din uniform.
Tack detsamma.
-Vet du hur man bäddar en säng? -Så klart, Donna. Jag är ingen idiot!
Nej, men jag tänkte bara att det var under din värdighet.
-Jag var nog ett riktigt svin. -Du var inget svin.
Du var rik. Det är människans natur att tro att man är för fin för sånt.
Jo, fast när man når den absoluta botten så finns det inget under en.
-Botten? -Jovisst, ja. Botten!
Suger, suger, suger!
Den här tavlan suger också. Jag hatar den.
-Du, Sally... -Ja?
Jag gillar inte dina linjer. De är för tjocka.
Jag bad dig att måla en fin linje
över linjerna som jag redan har målat. Du är min assistent, så hjälp mig.
Bara en tunn, fin linje. Slappna av i handen och måla den.
Jo, jag vet, men jag tänkte att en tjockare linje passade bättre här.
Ibland vill jag slå dig i ansiktet.
-Jag ska göra den bra. Jag ska försöka. -Den suger.
Okej, Sally. Ge mig den rosa färgen.
Ansiktsfärgen, du vet. Ibland vill jag slå dig i ansiktet.
Kom hit och ge mig färgjäveln!
Städning!
-Åh, förlåt. -Du kan komma in.
-Jag ska sitta på golvet och inte störa. -Ingen fara. Här är rena handdukar.
Jag behöver inga nya. Jag betalar för att se dig städa.
Jag gör mina knipövningar på golvet och ser på medan du jobbar.
Du städar rummet och jag ger dig 100 dollar.
Nej, det är bra. Varsågod.
Inte illa.
Vad tycker du?
-Riktigt bra. -Ett jävla mästerverk.
Stämningen i Washington är dyster nu. Vi har förlorat ytterligare 600 män.
Militären svarade med bombmattor och bunkerknäckare.
Vi vet inte hur många civila som dött, men spelar det egentligen nån roll?
Fram med pruttmaskinen.
Jag pratade med min son i dag. Han ska få permission i en månad.
Så underbart!
-Du måste vara orolig för honom. -Hela tiden.
Jag vet inte hur det är där, men jag föreställer mig det värsta.
-Ingen tar det på allvar här. -Enligt mig tar de det på största allvar.
Vad då? Pruttmaskinen? Det är det enda folk tittar på.
Det är bra att skratta.
Tror du att folk i Mellanöstern skrattar?
-Det här är ett krig mot terrorn. -Vad betyder det ens, Donna?
Det finns inget krig mot terror. Det är inte verkligt.
Vet du vad jag gjorde under kriget mot knarket? Rökte på.
Du vanhedrar din son.
-Det där är bara så skumt. -Det är det inte.
Ju mer förberedda vi är, desto bättre föräldrar blir vi.
-Det är jävligt sjukt. -Svär inte framför barnet.
Sluta nu. Barnet har inte ens öron. Det lär nog födas utan öron.
Jag önskar att du inte sa sånt där. Var inte så omogen!
-Du bär ju på ett låtsasbarn. -Jag är uppspelt, Ashley!
Du är inte realistisk.
Du förbereder en massa och sen kanske barnet dör.
Då står vi där med en massa skit som påminner oss om det vi förlorat.
När flickan föds så kommer hon att vara vacker och frisk.
Även om hon har två huvuden och saknar öron. Jag bryr mig inte.
Och om det är en pojke?
Då kommer han att bli en idiot som alla andra,
och vi kommer att älska honom ändå.
-Mamma är bara rädd. -Läskigt.
ARG KONST I HJÄRTAT AV BUSHWICK
-Så gulligt. Tack, Rose. -Det var så lite så.
Det står att den innehåller 10 % polyester.
Barnets hud tål inte det.
Förlåt, men den är så gullig. Tack ska du ha.
-Kvittot är i påsen. -Då lämnar jag tillbaka den.
-Tack, Rachel. -Den är från mig.
-Den lär barnet att krypa. -Var köpte du den?
När Doug och jag reste. I en pytteliten butik där konstnären gjort allt för hand.
-Var inte ni i Kina i somras? -Jo, det var där jag köpte den.
Rachel. Kina?
Vi har redan låg standard här, men där har de ingen alls.
Det är en känd konstnär. Du har inget att oroa dig för.
Han har nog ingen koll på blyfärger. Vem vet vad det här är?
-Den var faktiskt väldigt dyr. -Precis som att magpumpa sig.
Pappret är återvunnet.
-Vad är det här? -En babyvakt.
Är du i ett annat rum eller utomhus, så hör du om barnet gråter.
-Men det står att det är wifi. -Ja.
Jag vill inte ha det runt barnet.
Alla elektroniska signaler är inte bra för barnets hjärnutveckling.
Det är nog säkert, Lisa. Den skulle inte säljas annars.
-Se bara på allt de säljer. -Jag använde en när jag fick Sam.
-Du behöver den. -De flesta av dem är trådlösa.
Sa inte du att Sam hade det så svårt i ettan att han nästan fick gå om?
Han var inte redo att umgås med andra barn då.
Om han inte hade blivit utsatt för wifi i sån tidig ålder,
så hade kanske gått bättre för honom.
Ursäkta?
-Städar du rummen här? -Ja.
Tog du tidningen i mitt rum?
-Det där är min tidning. -Nej, det är det inte.
-Har du städat rum 412? -Jag...
...har hand om städningen här. De enda som städar är mexikaner.
-Köpte du den? Är du konstsamlare? -Kanske det.
Den här är min.
Ser du? Det var jag som ringade in citatet.
-Varför då? -För att hon är ett jävla geni!
Jag håller inte med. Min son tecknar bättre.
-Vad mer stal du? -Det är bara en tidning.
Du har nog råd att köpa en till.
-Du har ingen rätt att ta det som är mitt. -Nej, det har jag inte.
-Men du har det. -För att jag är rik eller vit?
För att du är en skitstövel.
Jag avskyr det. Sätt upp den här. Låt mig få se.
Jag vill ha gult bredvid bråtet. Om det finns nån liten.
Ashley? IndieArt Magazine är här och vill intervjua dig.
De har aldrig velat det förut. Be dem att dra åt helvete.
Jag skojar bara! Be dem att komma in, är du snäll.
Vilken press! Jag som varit bortglömd så länge
och varit så missförstådd och förbisedd.
Jag...
Låt den där väggen vara så tittar vi på några...
Några... Jag ber om ursäkt.
Frederic från IndieArt.
-Trevligt att träffas. -Ska vi sätta igång direkt?
Mamma, jag är hemma.
-Jag är hemma. -Se på dig. Du är välbehållen.
-Det måste vara så farligt där borta. -Det är det. Det är själva poängen.
-De borde respektera oss. -De lär göra det när vi respekterar dem.
Har man nåt val om nån riktar en pistol mot en?
-Vad menar du? -Man är tvungen att respektera dem.
Arbetade min mamma för dig?
Ja.
Hur länge tänker du stanna här?
-Hon åker till sin moster om några dagar. -Ja.
Har du köpt bussbiljetten än?
Ja.
Vad gör du? Vad håller du på med?
Jag målar om. Jag vill inte ha röda väggar.
-Varför inte? -Vad tror du?
Kan vi vänta tills barnet föds och sen bestämma det?
Det här påminner om ett missfall. Vill du ha missfallsrött, eller?
Är det ens en färg? Jag vill ha missfallsrött.
Jag har alltid avskytt de här väggarna! De skrämmer mig!
Det skrämmer mig att du är besatt av ett ofött barn.
Varje gång jag ser det vill jag kasta ut det genom fönstret.
-Det är ett låtsasbarn. -Ge mig det!
-Det här är ett låtsasbarn. -Släpp barnet!
-Ett låtsasbarn! -Det är det inte!
-Ett låtsasbarn! -Det är mitt barn. Ge mig det!
-Jag hatar dig. -Jävla låtsasbarn.
Hon menade det inte. Det gjorde hon inte.
Tack.
Hur många nätter stannar du?
Ett par.
-Varifrån kommer du? -Ingenstans.
-Ursäkta? -Ingenstans.
Sa du "ingenstans"?
Ja, ingenstans. Är du döv, eller?
Ja, det är jag faktiskt.
Jag förlorade 80 % av min hörsel som tonåring
för att min pappa inte var en särskilt "snäll man".
Här är nycklarna.
-Jag hade ingen aning. -Rum 12. Ha en trevlig kväll.
Jag har även psoriasis.
På insidan av hela låret.
-Om du vill skämta om det också. -Nej.
Och...
Jag har ringorm runt könsorganet. Ringorm, alltså.
Har du hört talas om "ring runt kragen"? Jag har det runt pungen.
Försök vara snällare mot folk.
Hej, mamma. Det är jag.
Du har sovit i ungefär ett halvår.
Jag vet inte vad som hände när du trillade ner för trapporna...
Jag har tänkt en del på mitt liv sen dess.
Jag blev antagen på konstskolan,
men jag tar värvning i kriget istället. Jag åker till Mellanöstern i morgon.
Du sa att man måste göra nån skillnad.
Jag gör mer om jag skapar fred där borta än om jag skapar konst här.
Jag älskar dig, mamma.
Vi ses när jag är hemma igen.
Har du sett Lisa? Var fan är hon nånstans?
Lisa, var är du?
Tänker du inte komma hit, eller?
Ring mig.
Skit, skit, skit!
Det är briljant.
Det är faktiskt strålande.
Strålande? Ingen har nånsin sagt det om mina verk.
Det är det, Ashley. Och det är du med. Det lyser om dig.
Det kanske finns ett skäl.
-Kan du berätta om den där? -Javisst. Vilken då?
Den här.
Jag har inte sett alla dina verk, men jag har fastnat för den här.
-En av mina favoriter. -Jag funderar på att köpa den.
-Jag vet inte om jag vill sälja den. -Visst, men alla tavlor har sitt pris.
Okej, vi kan prata om det senare.
-Vad är inspirationen bakom den? -Ibland behöver folk bara få stryk.
Det är som en hyllning till livet.
Jag menar människans själ.
För att skapa nåt måste man krossa de utslitna paradigmerna
som förhindrar utvecklingen. Det är det som det handlar om.
Det är det som är konst. Det handlar om att förändra världen.
Det är det i alla fall för mig. Världens måste upplysas.
Så är det. För det är vad konst är. Konst handlar om att förändra världen.
Du är en bedragare!
Värdelöst.
-Veronica? -I egen hög person, gullet.
Sluta!
Ur vägen. Ur vägen!
Den här är min. Den här är min!
Den här är min!
Briljant.
Vad säger du nu, då?
Upp med dig!
Är det allt du har?
Fan ta dig!
Vill du ha en till?
Fan ta dig!
Vill du ha en till?
Nu är det officiellt. Kriget mot terrorn är över nu.
Inkallelsen fungerade.
De miljontals soldaterna i Mellanöstern gav oss övertaget för att vinna.
Resultatet är att den västerländska kulturen sprider sig som kudzu.
Folk i Mellanöstern tittar på Netflix.
De använder sociala medier och äter snabbmat.
De använder till och med syra. Inte sån man kastar i ansiktet på folk.
Amerikanerna känner sig lugna och trygga för första gången sen 9/11.
Säkerhetstjänsten har än en gång uppdaterat varningssystemet.
De nya nivåerna är följande:
-Trygg, väldigt trygg... -Åh, herregud. Doktorn!
...och inte ett jävla bekymmer i världen.
Jag heter dr Jones och är läkare på komaavdelningen.
-Komaavdelningen? -Jag är specialist på komapatienter.
Det här kommer nog som en chock, men du har legat i koma i två års tid.
-Vad då? -Koma i två år.
-Jag förstår inte. -Du har legat i koma i två år. Ursäkta.
-Vart ska du? -Jag återkommer när jag har mer tid.
-Tillåta mig att gratulera. -Gratulera?
Vi skulle precis ta bort andningsröret, så det var tur att du vaknade nu.
-Andningsrör? -Ja, ni hade det. För att kunna andas.
-Men hade ni tagit bort den... -Så hade du inte kunnat andas.
-Varför? -Pengarna är slut.
Hemskt ledsen, men jag måste skita. Jag menar sticka.
-Är det här ett skämt? -Nej, det är inget skämt.
-Varför skrattade du? -Doktorn pruttade.
-Var är Lisa? Varför är hon inte här? -Du är chockad.
-Varför sa han att pengarna var slut? -Du har legat här i två år. Det är dyrt.
-Jag har försäkring. -Tyvärr måste den förnyas varje år.
-Varför gjorde jag inte det? -Du låg i koma.
-Men jag måste ju ha pengar. -Nej, du förlorade allt.
Och Lisa, då? Var är mina tavlor?
Hon sålde dem för att betala sjukhuset.
Men vart tog hon vägen nånstans?
Vart tog mitt barn vägen?
Mitt barn...
Jag beklagar.
Det kan inte vara sant. Säg att det inte är sant.
Håll min hand.
Du har funnits vid min sida i alla år. Så fint av dig.
Fast det är faktiskt inte sant.
Vad menar du?
Jag skulle lämna mina serietidningar på barnavdelningen
och såg att du låg här så jag tänkte: "Ashley är här. Jag tittar in."
Det var då du vaknade.
Har du gjort en serietidning?
Ja.
Kan du tänka dig?
DE GLADA BLÅ KANINERNA
Den har blivit en storsäljare. Folk över hela världen läser den.
Den ska faktiskt bli en Hollywoodfilm.
Ron Howard vill regissera den, men jag vill hellre ha David Lynch.
Veronica!
-Veronica! -Jag är här.
-Är de här? -Nej, moster Charlie. Inte än.
-De kommer. Jag kan känna det. -Jag vet.
Tentaklerna kommer upp ur jorden och förstör alla förlorade själar här.
Jag vet, men tentaklerna är inte här än.
Om jag går bort innan de kommer, så vet du vad du ska göra, Veronica.
-Berätta, så att jag vet. -Jag begraver dig i trädgården.
Gör det. Då kan Gia förtära mig
och jag återgår till jorden och återföds som nånting annat.
-Just det, ja. Vår kära vän, Gia. -Tentaklerna kommer. De kommer.
Du är jätteduktig. Bara en fot framför den andra.
-Jaså, är det så man gör? -Du påminner om nån som låg här.
-Mina ben känns som linguine. -Jag älskar linguine.
Du är jätteduktig. Det går så bra.
-Bara lite... -Nu räcker det.
-Du får inte ge upp. -Det gör jag inte. Vi tar det i morgon.
Du är inte här i morgon, Ashley. Du måste gå i dag.
-Varför då? -För det här sjukhuset är vinstdrivande.
Kom igen! Al dente.
Hej, mamma. Det är jag.
Jag har börjat teckna igen. Det är viktigt att vara kreativ.
Det finns många konstnärer i stan. Jag gillar att vara här.
Fint ställe.
Ja, men det är rätt litet. Jag funderar på att köpa nåt i Bushwick.
Jaså? Tjänar man så mycket på serietidningar?
Jag sålde rättigheterna till Hollywood.
Jag hade verkligen tur.
Jag uppskattar att du låter mig bo här.
Det som hände dig var så hemskt.
Du kan måla i min ateljé. Du lär vara på benen igen på nolltid.
-Har du en ateljé? -Ja, det är samma ateljé som du hade.
Vill du ha lite vatten?
-Nåt att äta? -Nej, tack.
-Lite mjölk? -Det är bra.
-Vill du ha en ostmacka? -Jag vill bara sova.
DE GLADA BLÅ KANINERNA En serie av Sally Feldman
"Oroa er inte! Hjälpen är på väg!"
Det här är Sam.
-Namnger du träden? -Så klart!
Det här är Veronica, min systerdotter.
Hälsa på Sam.
Hej, Sam.
Hon är snäll.
Åh, du är så fin! Visst är det en underbar dag?
Han är ett bra träd.
Där är Bernie. Han är ett ekträd. Frisk och rotad.
Det där är Hillary. Stark men aningen opålitlig.
Där är Donald. Han är ett svin.
-Ashley, du är bara för spänd. -Ja, säkert.
-Du måste bara komma in i det igen. -Ja.
-Hjälp mig att rita mina serier. -Nej, det kan jag nog inte.
-Så klart du kan. -Dina linjer är alldeles för...precisa.
-Jag klarar nog inte det längre. -Ingen senap i den.
De glömde senapen. Jag gillar inte kalkon utan senap.
Kaninerna i serien älskar senap.
Det är... Det är så gulligt.
Har du hunnit läsa den än?
Jag vill hemskt gärna läsa den.
Ashley, gör du mig en tjänst?
Kan du springa i väg och köpa senap?
Moster Charlie, jag har lagat omelett.
Moster Charlie?
Dags att vakna.
Charlie?
Charlie, upp med dig.
Vakna!
-Där är du. Du sover som en stock. -Varför gör du så? Det är irriterande.
-Du var så stilla att du verkade död. -Klart jag är stilla.
Vad tror du att jag gör när jag sover? Gymnastik?
Det är en underbar dag. Vi borde gå ut.
Vila är bra för kroppen.
-Vill du ta kål på mig? -Så klart inte. Jag bara...
Varför vill du få upp mig? Jag försöker sova.
Jag kom på att det är Kips födelsedag.
-Mår du bra? -Jag måste ut.
Kan du köpa sodavatten?
Fan.
Jävla sodavatten. Jävla skit.
-Sally sa att du var här. -Jag kan inte tro att du är här.
-Är det ditt barn? -Ja, han är min.
Han heter Ben.
Hej, Ben.
Han är verkligen jättefin, och så stor.
Jag är ledsen, Ashley.
-Jag visste inte om du skulle vakna igen. -Jo, jag vet.
Jag hade inga pengar. Jag har fortfarande inga.
-Jag har träffat nån. -Så bra.
Hur är hon?
Han är snäll.
Den här är till dig.
Du vill gå hem.
-Vad är det i den? -Lite saker som jag har sparat.
Det var fint att se dig.
Jag måste gå.
Jag är glad att du mår bra.
Jag vet, hjärtat. Jag vet.
Varför tog han värvning?
Jag vet inte. Han trodde att han skulle göra nån skillnad.
Så naivt. De slåss för ett ideal, men egentligen är det försvarsindustrin.
Ungdomar är så korkade.
Åh, jag älskar den här.
Hans glasögon.
Vi bor i ett samhälle som inte värdesätter livet eller jorden.
Bara pengar. Vuxna är så korkade.
Vem ska vi vända oss till om både ungdomar och vuxna är korkade?
-Barn? -Ja, barn. Precis!
Du kan inte mena allvar. Klart du gör.
Vet du varför? Så fort barn föds
så är de bara intresserade av livet,
jorden och kudzu, och av att utvecklas och växa.
Kudzu är ett ogräs.
Ashley?
-Det är dags att vakna nu. -Låt mig bara sova lite till.
Du sover så mycket att jag blir orolig.
Nej, jag är bara trött.
-Vill du sova i min säng? -Nej.
-Är jag i vägen, eller? -Nej, det är du inte.
Känn dig som hemma.
Jag måste gå till ateljén för jag har en del jobb att ta hand om.
Men vi ses när jag är hemma igen.
-Sally. -Ja?
Förlåt för hur jag behandlade dig.
Du behöver inte be om ursäkt.
Nej, jag var en riktig subba.
Jo, ibland, men det var faktiskt motiverande.
Var det?
Förödmjukelse kan hämma vissa, men det fick mig att arbeta hårdare.
-Så du hatade inte mig? -Så klart jag gjorde det.
Men ibland är den bästa hämnden framgång.
Varför hjälper du mig, då?
Det gör jag inte. Jag njuter av att se dig så här.
Ditt liv är slut och du kan inte måla längre.
Du förlorade din flickvän och ditt barn.
-Vad gör du här? -Vi har en del olösta konflikter.
-Så dramatiskt. -Jag förlorade allt på grund av dig.
-Ännu mer dramatiskt. -Det är sant.
-Jag förlorade allt på grund av dig. -Du verkar klara dig fint nu.
-Vill du ha vatten? Du ser uttorkad ut. -Jag kom inte hit för att sluta fred.
-Hur hittade du mig? -På instinkt.
-Det köper jag inte. -Jag följde ditt doftspår.
Jag hittade din två år gamla bussbiljett.
Det köper jag.
-Vi behöver inte göra det här. -Min själ är sargad.
Mitt hjärta är fullt av hat.
Jag har inget kvar här i livet förutom att krossa dig.
Kom in så fixar jag lite frukost först.
Jag har inte ätit.
Kom så lagar jag en omelett. Du älskar ju omelett.
Du kom ihåg det.
Kom nu.
Hur gammal var han?
Han skulle ha fyllt 19 i går.
Mitt skulle ha varit två. Eller snarare ett och ett halvt.
Jag skulle ha stoppat Kip från att ta värvning.
Men det kunde jag inte, för jag sov.
Tyckte du inte att kriget var rätt?
Jag tänkte inte på om det var rätt eller fel, bara på att vi blev rika.
Det satte mig på kartan.
Jag saknar verkligen att kunna köpa saker.
Det här är bra om man vill dra sig undan.
Jag trodde inte att jag kunde bo så avsides. Jag vägrar bo i stan igen.
Känner du dig aldrig ensam?
Nej, faktiskt inte.
Det är min mosters hus. Hon sover där.
-Är hon här? -Hon kan sova sig igenom en apokalyps.
Jag är glad att hon finns. Hon är min sista levande släkting.
Vill du se min son?
Visst.
Han spelade in klippen åt mig under kriget.
Vilken gåva.
Hej, mamma. Hoppas du mår bra och är utvilad. Det var ett skämt.
Jag träffade en tjej för några veckor sen.
Hon är vacker och underbar. Vi umgås och går på promenader.
Hon pratar inte engelska, men jag lär henne.
-Han är verkligen stilig. -Visst är han?
Jag var så arg under så lång tid.
Men de här klippen...
De har räddat mig.
Det är som om han fortfarande finns här hos mig.
Fan!
Snälla, ge mig den där servetten.
Jag måste torka den.
-Fan också. Den funkar inte! -Veronica, det ordnar sig.
-Den funkar inte. Du hade sönder den! -Det hade jag inte...
-Du hade sönder den! -Den spelar ju.
-Du hade sönder den. -Det var en olyckshändelse.
-Vattnet spillde ut... -Varför hade du vatten i närheten?
-Det här är allt jag har, Ashley. -Du har väl en backup?
-Det har jag inte. -Så du gjorde ingen backup?
-Hur skulle jag kunna det här? -Lägg upp den på molnet!
Jag är i en stuga.
-Så du gjorde ingen? -Hur många gånger måste jag säga det?
Du skyller ditt dumma misstag på mig.
Skyller på dig? Du har dödat min son igen.
Din subba!
Fan ta dig!
Upp med dig, din subba!
Fan ta dig!
Titta på mig!
Omstart. Omstart.
ALLA VIDEOFILER ÅTERSTÄLLDA
Jag var på det här berget i går och jag tecknade det här landskapet.
Det var så fridfullt och vackert så jag ville visa dig det.
Jag måste nog gå.
Vakna snart. Jag älskar dig, mamma.
Översättning: Lisa Di Biaggio